Silmiini sattui paikallislehdestä Kajaanin kaupungin itsenäisyyspäiväjuhlan ohjelma. Se vaikutti arvokkaalta. Oli luvassa puhallinmusiikkia, Kajaanin mieslaulajien isänmaallisia lauluja, Sibeliuksen orkesterimusiikkia, kanteleensoittoa. Siis oikein kelpo-ohjelmaa, ja puheet päälle.
Lähes samaan aikaan oli ilmoitettu seurat kotirauhanyhdistyksellä.
Rauhanyhdistyksen itsenäisyysjuhla on poikkeuksetta vienyt voiton. Nyt seuraohjelmassa luki pelkästään seurat, joten ajattelin, että osallistun tällä kertaa kaupungin järjestämään tilaisuuteen, kun ohjelma vaikutti arvokkaalta. Sitä paitsi juhla sisältyi kotikaupunkini 370-juhlavuoden tapahtumiin.
Kokonaisuuteen liittyi jumalanpalvelus kirkossa ja Lotta-muistomerkin paljastustilaisuus. Ne kiinnostivat, mutta kaikkeen ei sentään tuntunut jaksavan riehkasta.
Siispä marssin ystävien kanssa kaupungin tilaisuuteen.
Ohjelma ei jättänyt koskettamatta. Puhallinorkesteri esitti komean Sibeliuksen jääkärien marssin ja Maasalon juhlamarssin. Mieslaulajat lauloivat Finlandia-hymnin, joka kuuluu ehdottomasti suomalaiseen itsenäisyyspäivän perinteeseen. Kaiken huippuna oli mieslaulajien Veteraanin iltahuuto. Tilaisuus päättyi yhteislauluna komeasti kajahtaneeseen Maamme-lauluun.
Juhlapuhe oli ajankohtainen ja hyvä, sitä oli helppo kuunnella. Mutta puhe tuntui jotenkin tyhjältä. Siitä puuttui jotakin, joka varmasti sisältyy aina rauhanyhdistyksen itsenäisyyspäiväjuhlaan ja kaikkeen toimintaan: Jumalan sanan äärelle pysähtyminen muistutuksena Jumalan johdatuksesta, siunauksesta ja armosta.
Seuraavana päivänä ystäväni kertoi, että Rauhanyhdistyksellä oli kuin olikin ollut juhla. Siellä oli soitettu kaunista suomalaista musiikkia eri vuodenaikoja esittäneiden kuvien taustalla. Oli ollut myös runoesitys. Mutta ennen kaikkea siellä oli veisattu isänmaallisia virsiä ja luettu ja selitetty Jumalan sanaa.
Silloin tajusin, mikä on oleellista: kirjoitettu Jumalan sana ja virret! Pelkkä juhlallisuus ei riitä.
Tekemäni valinta harmitti. Se oli minulle opetus siitä, että valinnoissa voi myös erehtyä, jos lähtee tavoittelemaan pelkästään korkeatasoista, taiteellista ja koskettavaa. Voi jäädä tyhjä olo.
Blogit
Lukijan kuva
Toimitus suosittelee
Viikon kysymys